‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫בואי. אוריד לך את האזיקים.‬
‫שבי.‬ ‫-איפה אנחנו?‬
‫אנחנו עדיין במקסיקו.‬ ‫-מה?‬
‫אבא שלך יודע איפה אנחנו, בסדר? הוא בדרך.‬
‫הם יהרגו אותי.‬ ‫-הם לא יהרגו אותך.‬
‫בוסינאס התנהג מוזר.‬ ‫אני בטוחה שהם יהרגו אותי.‬
‫תסתכלי עליי. הם לא יהרגו אותך. בסדר?‬
‫אני כאן.‬ ‫-בסדר.‬
‫אנחנו נצא מהסיפור הזה. תהיי סבלנית.‬
‫בסדר.‬ ‫-זה כמעט הסוף.‬
‫בסדר?‬ ‫-טוב.‬
‫חרא. תישארי כאן. אל תזוזי.‬
‫אלוהים.‬
‫טוב.‬
‫סנטיטו.‬ ‫-הנה.‬
‫לעזאזל, גבר!‬
‫בשביל מי אתה עובד?‬ ‫תפתח את הפה או שתמות, אהבל.‬
‫תפתח את הפה.‬ ‫-הם רק אמרו לנו לתת לכם להיכנס.‬
‫באמת? אז למה הנייד לא עובד?‬
‫למה?‬ ‫-היתה סערה אתמול בלילה.‬
‫מה אמרת?‬
‫היי.‬ ‫-סערה.‬
‫וזה שיבש את הקליטה?‬
‫אבל התקשרתי קודם. איך זה?‬
‫אפילו שלחתי תמונה שלך. אני לא אידיוט.‬
‫תירגע.‬ ‫-אתם שוטרים, נכון?‬
‫אתם שוטרים? זוזי.‬
‫זוזי, זונה! זוזי!‬
‫תירגע.‬ ‫-יאללה!‬
‫הכול בסדר.‬ ‫-תרדי על הברכיים.‬
‫היי! סנטיטו!‬
‫מה קורה? לעזאזל.‬
‫תן לי סימן שאתה מגיע.‬ ‫-תירגע.‬
‫השניים האלה עובדים בשביל מוריס‬ ‫או שהם שוטרים.‬
‫הנקבה הזה נראה כמו גנן?‬
‫הוא עוזר לנו כאן.‬
‫אמרת שהוא עובד כאן איתך.‬
‫זה מה שאמרת.‬ ‫-תירגע. לעזאזל.‬
‫מה הסיפור שלך?‬
‫מה הבעיה שלך? אתה באמת כזה טיפש?‬
‫אתה לא רואה? טמנו לנו מלכודת.‬
‫תירגע.‬ ‫-אתה. לך אחורה.‬
‫מוסקו. תיכנס פנימה.‬
‫תחפש בכל מקום. זוז.‬
‫ואתה, תיקח את שניהם.‬
‫תגרום להם לדבר. תעשה מה שצריך.‬ ‫-קומו.‬
‫תיכנסו.‬ ‫-יאללה.‬
‫זוזו.‬
‫תזיז את התחת, גנן.‬ ‫-קדימה.‬
‫נו כבר.‬ ‫-נדבק לך משהו לתחת.‬
‫הנה.‬ ‫-מספיק.‬
‫מוארטו!‬ ‫-בסדר, אני ארגיע אותו.‬
‫זוז, נקבה.‬ ‫-תקשיב לי, תקשיב, גבר.‬
‫אם צריך לירות במישהו, אנחנו נירה.‬ ‫אבל זה טירוף.‬
‫זה הסוף שלך.‬
‫תירגע, גבר.‬ ‫-תזרוק את האקדח.‬
‫גם אני?‬ ‫-תזרוק אותו. על הברכיים.‬
‫תירגע. מה עשיתי?‬ ‫-תעצום עיניים.‬
‫תעצום עיניים.‬ ‫-סנטיטו.‬
‫עכשיו תתפלל.‬ ‫-לך תזדיין, גבר.‬
‫תתפלל, קוקסינל.‬ ‫-אני לא יודע להתפלל.‬
‫תחזור אחריי, דפוק אחד: אבינו...‬
‫אבינו...‬ ‫-שבשמיים...‬
‫שבשמיים...‬
‫בן זונה.‬
‫חתיכת מזדיין.‬ ‫-מה קרה?‬
‫פחדת, גבר?‬ ‫-לך תזדיין.‬
‫השתנת מפחד.‬
‫לך תזדיין.‬ ‫-הוא לא גנן.‬
‫אתה מטורף.‬ ‫-הוא לא.‬
‫תן לנו ללכת, בבקשה.‬
‫הכנסנו אתכם בתור טובה לאבא שלי.‬
‫הוא יגיע בקרוב?‬
‫כשהוא יסיים עם הקניות.‬
‫הוא ייכנס בדלת הזאת? או בדלת האחורית?‬
‫יש רק דלת אחת.‬ ‫-אל תעשי את עצמך טיפשה.‬
‫אני לא מאמין לך.‬
‫אתם יודעים מי אני.‬
‫אני בצד שלכם.‬
‫אשאל אתכם שוב.‬ ‫אתם עובדים עם מוריס? כן או לא?‬
‫מעולה.‬
‫איפה מוריס?‬
‫איפה ג'ק?‬ ‫-בסדר, מנדוזה.‬
‫ג'ק שלח אותנו.‬
‫הבית מוקף.‬
‫למה לא חיכיתם, לעזאזל?‬
‫החוליה הנוספת עומדת להגיע.‬
‫לא, הם לא יגיעו.‬
‫למה לא סיפרת לי?‬
‫אנחנו אמורים לשחרר אותך.‬
‫אבל קודם אנחנו צריכים‬ ‫להרוג את סנטיטו ואת הבחורים שלו.‬
‫נמאס לי ממך, גבר.‬ ‫-תזרוק את הנשק.‬
‫אתה לא חושב. אתה מפחיד.‬
‫תראה מה עשית.‬ ‫-לך תזדיין, גבר.‬
‫מה הם אמרו?‬ ‫-הם לא מכירים את מוריס.‬
‫הם אנשי התחזוקה. תירגע, סנטיטו.‬
‫באמת?‬ ‫-כן, גבר.‬
‫לעזאזל. יריתי בגנן.‬
‫לעזאזל!‬
‫לעזאזל.‬ ‫-חרא.‬
‫לעזאזל.‬
‫קומביאס! קומביאס, לך תביא את הבחורה.‬ ‫בואו נעוף מכאן.‬
‫לך תמצא אותה. קדימה.‬
‫יאללה. תצאי משם. הולכים.‬
‫לא...‬
‫בואי נלך.‬
‫לא. אל תיגע בי. תעזוב אותי.‬
‫הולכים עכשיו.‬
‫לך תזדיין! אל תיגע בי!‬
‫יאללה. בואי כבר.‬ ‫-קומביאס.‬
‫בואי נלך.‬ ‫-קומביאס. תעזוב אותה.‬
‫את בסדר.‬ ‫-תוריד אותו ממני.‬
‫את בסדר.‬
‫אתה מכיר אותה?‬
‫למה אתה...?‬
‫מה לעזאזל?‬
‫בואי הנה... את בסדר. בואי הנה.‬
‫בואי הנה... בסדר. לשם.‬
‫בואי נלך.‬
‫קבל את זה!‬
‫הנה סנטיטו!‬ ‫-מוסקו!‬
‫קח את זה!‬
‫לכאן, חבר! הנה סנטיטו, נקבות!‬
‫מה קורה?‬
‫מנדוזה.‬
‫איפה לינדה?‬ ‫-תזרקי את האקדח.‬
‫איפה לינדה?‬
‫נגיחה וגול!‬
‫קחי את זה, כלבה. מה קורה, כלבה?‬
‫מה קרה, כלבה?‬
‫לעזאזל! יאללה, בוא נזוז. רוץ.‬
‫בואו נזוז.‬
‫אמרתי לכם, נקבות.‬
‫תיכנס.‬
‫יאללה.‬ ‫-תעלה.‬
‫בוא נזוז.‬ ‫-תעלה.‬
‫זוז!‬ ‫-בואו נזוז!‬
‫יאללה, נקבה! זוז!‬
‫קדימה.‬ ‫-קדימה.‬
‫איפה אתה מתחבא, נקבה?‬
‫-הסעות -‬
‫הנה הם. קבלו את זה.‬
‫היי, תישאר איתי, דנטל. תישאר כאן.‬
‫זה רק קליע.‬
‫זה לא כל כך נורא, נקבה.‬
‫תחזיק מעמד.‬
‫לעזאזל!‬
‫הם בגדו בי.‬
‫מי סיפר להם, לעזאזל?‬ ‫-לא יודע.‬
‫אתה לא יודע?‬
‫הלו?‬
‫הם כאן.‬
‫תפתח את השער, טמבל. נו כבר.‬
‫יאללה, תפתח.‬
‫קדימה.‬ ‫-לכיוון הזה.‬
‫מה, לעזאזל?‬
‫מה קרה?‬
‫אתה לא יודע?‬
‫תרים אותו. רק רגע.‬
‫היה בלגן. נכנסנו למארב.‬
‫הבני זונות היו בכל מקום.‬
‫תיקחו אותו לרופא. תיקחו אותו!‬
‫תסתלקו מכאן.‬ ‫-בוא, אחי.‬
‫כיסא, מוארטו. כיסא.‬
‫תירגע, אחי. תירגע. אנחנו בבית.‬
‫אל תדאג. זה רק קליע קטן.‬
‫תירגע, דנטל.‬
‫-בוס...‬
‫לאזארו...‬
‫מה זאת אומרת, לאזארו? קוראים לך דנטל.‬
‫אני לאזארו.‬
‫אני לא... דנטה. אני לאזארו.‬
‫לא, קוראים לך דנטל.‬
‫אני לאזארו.‬ ‫-מה, לעזאזל?‬
‫לא. אתה דנטל.‬
‫בוא הנה.‬ ‫-תחזיק מעמד.‬
‫מה קרה?‬ ‫-כלום.‬
‫תגיד לי מה קרה.‬ ‫-כן.‬
‫כלום.‬ ‫-מה קרה?‬
‫אמרתי לך, סנדק. אני...‬
‫תשתוק. שאלתי אותך משהו.‬
‫זה רק...‬ ‫-תשתוק!‬
‫אנחנו צריכים לדבר, גבר.‬
‫תירגע.‬
‫הנה.‬
‫תנשום עמוק.‬
‫תנשוף.‬
‫שוב פעם.‬
‫תנשוף.‬
‫זאת היתה פגיעה קשה, אבל אתה בסדר.‬
‫בבית החולים עשו עבודה טובה.‬
‫אתן לך משהו נגד כאבים וזיהום.‬
‫אתה כזה טיפש, סובאקו.‬
‫מה קורה? מה שלומך, אחי?‬
‫לעזאזל.‬
‫זה נראה מגניב.‬
‫חשבתי שאתה כלב, אבל לא.‬
‫מתברר שאתה חתול בר מזוין‬ ‫עם שבע נשמות. לעזאזל.‬
‫חתול.‬
‫סובאקו לא מאמין לי.‬
‫זה נשמע כמו סרט פעולה.‬ ‫-תספר לו.‬
‫מה קרה?‬ ‫-תגיד לו.‬
‫מי זה היה? מי?‬
‫מי הציל אותך? מי?‬
‫סנטיטו.‬ ‫-סנטיטו הגבר.‬
‫כן, לעזאזל. מה קורה, דוקטור?‬
‫בוא נראה.‬ ‫-אתה חייב לי.‬
‫אני לא אוותר.‬
‫כן, לעזאזל.‬
‫אמרתי לך.‬ ‫-תיקח כדור כל שמונה שעות.‬
‫ידעתי שזאת היתה מלכודת.‬ ‫-את כולם.‬
‫אבדוק אותך שוב בהמשך.‬
‫מה עם קומביאס?‬
‫בטח. קומביאס.‬
‫לא, כן. איבדנו את קומביאס.‬
‫אבל העניינים הסתדרו.‬
‫חדשות טובות.‬
‫יש חדר בשבילך באגף. מה דעתך? תעבור לשם.‬
‫לא. אני אשאר בחצר.‬
‫מה קרה לך? אתה מנפנף אותנו?‬
‫זה לא העניין. אני רוצה לנהל את העסק משם.‬
‫אלך להחליף בגדים.‬
‫סנטיטו.‬
‫הזמן נגמר.‬
‫אני מבין.‬
‫אני הולך. בטח.‬
‫קדימה. טיפוף.‬
‫יום נהדר.‬
‫איך היתה הרכיבה?‬
‫מותק, אני רוצה שתביני‬ ‫שאת יכולה לחזור לבית הספר‬
‫ברגע שתרגישי שאת מוכנה.‬
‫יחד עם זאת, אני שמח שיוצא לנו להיות ביחד.‬
‫מה עשית, אבא?‬
‫למה את מתכוונת?‬
‫מבין כל העשירים במקסיקו, ‬
‫למה הם חטפו אותי?‬
‫אני לא יודע.‬
‫לאנשים האלה אין מוסר.‬
‫נכון.‬
‫ככה נראה אדם פצוע?‬
‫מה קורה?‬ ‫-מה שלומך?‬
‫אני אחיה.‬
‫מה הפסדתי?‬
‫צ'לה נהרג.‬
‫שמעתי. אני מצטער מאוד.‬
‫הגרינגו המזוינים האלה.‬
‫אבל הם איבדו את הבוס שלהם.‬
‫מה איתך? מה קרה?‬
‫- פורפיריו מנדוזה נרצח -‬
‫מה עשית, גבר?‬ ‫-היי.‬
‫זה לא העיתון של היום, גבר.‬
‫מה קורה, אחי?‬
‫אני מצייר שד מזוין עם קרניים והכול.‬
‫זה...‬
‫בחייך. זה לא העיתון של היום, אמרתי לך.‬
‫אתה יודע מה? אמצא חתיכת נייר אחרת.‬
‫הלו?‬
‫כן, היי.‬
‫אפשר לדבר עם רוסאורה, בבקשה?‬ ‫-מי זה?‬
‫חבר של המשפחה. זה חשוב.‬
‫אני הבת שלה.‬
‫אתה עיתונאי?‬ ‫-לא.‬
‫תראי...‬
‫מדבר לאזארו מנדוזה.‬
‫אחיו של פורפיריו.‬
‫שמעתי מה קרה. איפה הבן שלי?‬
‫לאזארו, איך אתה מעז להתקשר לכאן?‬
‫אחותי ואחיך נרצחו, ‬
‫ואנחנו יודעים שזאת היתה אשמת פורפיריו.‬
‫הוא היה מעורב במשהו.‬
‫אנחנו דואגים מאוד לפבליטו, ‬
‫אבל אנחנו לא רוצים שום קשר איתך.‬
‫למה הוא מתנשא עליי?‬
‫הצלתי את החיים המזוינים שלו, ‬
‫הוא חוזר לכאן, ‬
‫אני מזמין אותו לאגף שלנו, אבל לא.‬
‫הוא מעדיף את החברים שלו מלה אוניון.‬
‫ "לא. אני רוצה לעבוד משם". זבל.‬
‫סיכנת את חייך למענו, ‬
‫ואתה מצפה לתגובה שונה, באופן מסוים.‬
‫כן, לעזאזל.‬ ‫-לפרס?‬
‫אנחנו חברים.‬
‫עוד שנייה, שנייה אחת והוא היה מת.‬
‫איך, לדעתך, הוא צריך לגמול לך על מה שעשית?‬
‫באהבה.‬
‫אבל לא... לא אהבה הומואית. לא.‬
‫זה לא הקטע שלי. תיזהר.‬
‫אתה קולט אותי?‬
‫אני עושה כל מה שאני יכול שיהיה לו כיף, ‬ ‫והוא לא נותן לי כלום.‬
‫הוא אפילו לא מודה לי.‬ ‫הוא לא מראה לי קצת אהבה. הוא...‬
‫הבעת ספקות בקשר לדנטה בעבר.‬
‫באחת הפגישות אמרת שהוא אף פעם‬ ‫לא מספר לך מה קורה בחיים שלו.‬
‫לא ידעת למה אתה מחבב אותו.‬
‫עכשיו אני קולט.‬
‫הלך עליך.‬
‫עכשיו אני סוף-סוף מבין, חתיכת נקבה.‬
‫אתה רוצה לעשות לי שטיפת מוח.‬
‫אתה רוצה שאני אחשוב‬ ‫שדנטל הוא הנבלה כאן, נכון?‬
‫נכון? חתיכת נקבה.‬
‫לא, אני לא ציינתי את זה.‬
‫מי שמדבר על אמון ועל בגידה זה אתה.‬
‫בגידה? לא. מי אמר "בגידה"?‬
‫מי דיבר על זה?‬
‫אל תכניס לי מילים לפה. לא.‬
‫אתה רוצה שאני אחשוב שדנטל היה זה‬ ‫שהעביר מידע לשופט מוריס.‬
‫מה אם אומר שהיחיד שידע מה קורה זה אתה?‬
‫סנטיטו, אתה מתנהג כמו פרנואיד.‬ ‫-הן פרנואידיות.‬
‫הביצים שלי פרנואידיות.‬
‫אתה אידיוט, נקבה.‬
‫נעשה קשה יותר לטפל בך.‬
‫אתה יודע יותר טוב מכולם‬ ‫שכל מה שאתה אומר כאן...‬
‫לא. אסור לעשן כאן. מה שאתה אומר נשאר כאן.‬
‫זה נקרא חיסיון טיפול.‬
‫תכבה את זה.‬ ‫-חתיכת תחת שמן.‬
‫וזה הסוף שלך.‬
‫תראה, סנטיטו.‬
‫בחיים לא הייתי מעז‬ ‫לעשות את זה לסנדק שלך או לך.‬
‫באמת?‬ ‫-אתה יודע את זה.‬
‫לא, אני לא יודע.‬
‫אתה משוחרר.‬
‫מה קורה?‬
‫אתה נראה ממש רציני, נקבה. זהירות.‬
‫חלאה.‬
‫לעזאזל.‬
‫בן זונה.‬
‫תוכלי למסור לו שאנחנו כאן?‬
‫כמובן.‬ ‫-ואתה?‬
‫מצוין.‬ ‫-טוב לראות אותך.‬
‫אדוני, ד"ר וילריאל ו...‬
‫סליחה, מה שמך?‬
‫אדוני?‬
‫אבריסטו גלינדו.‬ ‫-אבריסטו גלינדו.‬
‫תיכנסו בבקשה.‬
‫תיכנסו. אני שמח מאוד.‬
‫אדוני.‬ ‫-אבריסטו.‬
‫אתה נראה מצוין.‬ ‫-פניצ'ה. תודה.‬
‫אני שמח מאוד‬ ‫לראות אותך ואת פרידה היקרה כאן.‬
‫בבקשה, מה אפשר להציע לכם?‬
‫קפה?‬ ‫-כן.‬
‫אמריקנו, בלי סוכר, בבקשה.‬
‫אני בסדר, תודה.‬
‫מה אוכל לעשות בשבילכם?‬
‫למען האמת, ‬ ‫אנחנו לא יודעים איפה להתחיל, פניצ'ה.‬
‫"קשה לדעת איך להתחיל, ‬ ‫אבל קשה יותר לדעת איך לסיים."‬
‫מי אמר את זה?‬
‫אם אזכר, אומר לכם. מה קורה?‬
‫ובכן, במקרה של האסיר שכינויו היה אלגנטה...‬
‫תודה רבה.‬
‫משרד התובע הכללי מסכים למסקנות הכלא.‬
‫אבל בנוגע להתפרעות שאירעה בחדר האוכל...‬
‫זה היה מקרה טראגי.‬
‫שמענו את ההצהרות שלך בתקשורת.‬
‫ריאיון נוראי.‬
‫הם הוציאו את דבריי מהקשרם.‬
‫מבלי קשר לריאיון, ‬
‫אנחנו רוצים לשאול אותך‬ ‫על כמה אסירים שנעלמו.‬
‫מר רנה סנטנה, למשל.‬ ‫-פרידה.‬
‫פרידה, את יודעת שרנה לא נעלם.‬
‫הוא נהרג במהלך ההתפרעות.‬
‫אבל איש לא ראה את הגופה שלו.‬
‫ומה לגבי פוקה והאמריקאים?‬
‫אני יכול להסביר הכול.‬
‫ובכן, כשהתראיינת, אמרת שיש רק שני הרוגים.‬
‫כמובן. הם עיתונאים. אסור אף פעם לבטוח בהם.‬
‫מה ביחס לאסיר שנורה, דנטה פארדו?‬
‫איך, בשם אלוהים, האסירים השיגו אקדחים?‬
‫תראו. תעשו את העבודה שלכם.‬
‫אבל אומר לכם דבר אחד.‬
‫לא תמצאו שום דבר שלא דיווחנו עליו.‬
‫אבל מי אני שאומר לכם‬ ‫איך לבזבז את הזמן שלכם?‬
‫בסדר. עליי למסור לך את המסמך הזה אישית.‬
‫זהו מכתב ממשרד התובע הכללי שמתיר לי גישה.‬
‫הוא מסמיך אותנו לנהל ריאיונות ולכתוב דוח.‬
‫אנחנו מצפים לשיתוף פעולה מלא מצד משרדך.‬
‫תרגישו בבית.‬
‫אם תצטרכו משהו, אל תהססו לבקש.‬
‫אבריסטו, דלתות הכלא הזה פתוחות גם בפניך.‬
‫תודה רבה, אדוני.‬
‫תודה לכם, תודה.‬
‫אשלח לכם דוא"ל.‬
‫חרא.‬
‫אתה צריך להפסיק להתקשר.‬ ‫-אני זקוק לעזרתך.‬
‫פורפיריו ואשתו נרצחו.‬ ‫אני לא יודע איפה הבן שלי.‬
‫אני מצטער.‬
‫מה קרה בחווה, לעזאזל? למה אנשיך ירו בי?‬
‫שינוי בתוכנית. עדיף שלא תשאל.‬
‫לא, ג'ק.‬
‫לעזאזל!‬
‫אף פעם לא ויתרתי, חבר'ה.‬
‫אף פעם.‬ ‫-כן, לעזאזל.‬
‫עם כל הכבוד הראוי לקומביאס...‬
‫היי.‬
‫זה סבבה.‬
‫נוח בשלום, קומביאס.‬
‫לחיים.‬ ‫-אלוהים ירחם על נשמתו.‬
‫לקומביאס.‬ ‫-זה חלק מהעבודה.‬
‫והייתי כזה כל חיי.‬
‫תיקחו את קיקו למשל, אבא שלו.‬
‫פעם בנינו ארון גדול, ממש מדהים.‬
‫בטוח.‬
‫בנינו בו גב כפול וניסינו לברוח בתוכו.‬
‫כן. אבא שלי סיפר לי את הסיפור הזה.‬ ‫הארון עדיין אצלנו בבית.‬
‫כן. אבל תפסו אתכם, נכון?‬
‫כן, גבר.‬
‫היינו רק ילדים טיפשים.‬
‫אבל לא טיפשים כמוכם.‬
‫לא, לעזאזל.‬ ‫-הוא מתכוון אליך, בוסינאס.‬
‫החוצה.‬ ‫-בוא נראה.‬
‫תתחפפו. אני חייב לענות.‬
‫יאללה. החוצה, חתיכת אידיוט.‬
‫בוא נראה.‬
‫לך מכאן.‬ ‫-תתחפף גם אתה.‬
‫מה? למה אני?‬
‫תתחפף, לעזאזל. זה חשוב.‬
‫היי, בוא הנה.‬ ‫-שינית את דעתך?‬
‫תשאיר את זה כאן. תשאיר את החרא הזה כאן.‬
‫זה חומר טוב, בוס. תיהנה.‬
‫מה אתה רוצה, לעזאזל?‬
‫מה החיים‬
‫אם לא זרם בלתי פוסק של הפתעות, מה?‬
‫זאת אומרת, יום אחד יש לך הכול ולמחרת...‬
‫אתה כלום.‬
‫התקשרת אליי רק בשביל להגיד לי את זה?‬
‫זאת קלישאה מזוינת.‬
‫אתה לא יותר טוב מאיתנו.‬
‫נכון?‬
‫לא, אני...‬
‫הסתכלתי על תמונות.‬ ‫אתה יודע, זה טוב להיזכר.‬
‫כל החיים שהרסת.‬
‫שלו, למשל. זוכר?‬
‫רנה.‬
‫בחור מסכן.‬
‫הוא רק מילא הוראות, נכון?‬
‫דרך אגב. החווה?‬
‫הרסנו אותה.‬
‫אבל יש גם חדשות טובות.‬
‫לינדה שלי חזרה בשלום הביתה והיא איתי.‬
‫איך ידעת שאנחנו מתכוונים להעביר את לינדה?‬
‫איך אתם אומרים? "פיאריטו"?‬
‫תגיד לציפור הקטנה שלך להיזהר.‬
‫כי יש לי אקדח, חבר.‬
‫מה אתה חושב על זה?‬
‫חכה רגע.‬
‫מוריס.‬ ‫-זה אני. תראה, אני מצטער שאני מתקשר...‬
‫היי, חבר.‬
‫מה שלומך? אני בדיוק מדבר עם חבר שלך.‬
‫אתה לא אוהב את צירופי המקרים האלה? זה הוא.‬
‫אתה מכיר אותו ממש טוב.‬ ‫אתה רואה אותו כל יום בכלא.‬
‫רוצה לפטפט איתו?‬
‫תדבר, אמיגו, בבקשה.‬
‫באסה. הוא ניתק.‬
‫נו, טוב.‬
‫זה לא חשוב.‬
‫אני בטוח שתראה אותו ממש בקרוב.‬
‫אני אמחק את החיוך הקטן הזה‬ ‫מהפרצוף שלך ממש בקרוב.‬
‫חתיכת גרינגו עלוב.‬
‫אני רועד מפחד.‬
‫אתה מאיים עליי בספרדית, מה? זה נשמע מסוכן.‬
‫אני צריך לסיים.‬
‫ביי, אמיגו.‬
‫מה אתה יכול לספר לי על הקטטה בחדר האוכל?‬
‫זאת היתה מריבה, זה הכול.‬
‫מה הצית את הקטטה?‬
‫אין לי מושג, גברת דוקטור.‬
‫פתאום כולם התחילו להכניס מכות אחד לשני.‬
‫אני לא יודע מי התחיל.‬
‫ניקולאי...‬
‫אתם התחלתם בקטטה?‬
‫שטויות.‬
‫הם לזרוק אוכל ולקרוא לנו בשמות.‬
‫הם להתגרות בנו.‬
‫אתה יודע?‬
‫תשאל אותם.‬
‫איפה ג'רמי?‬
‫צפינו במשחק, ‬ ‫והבני זונות האלה התחילו להתפרע.‬
‫הם שלפו סכינים והתחילו לצעוק.‬
‫נאלצנו להתגונן. זה מה שקרה.‬
‫אבל שמעתי ש... ש...‬
‫הבחור הזה, ג'רמי... נהרג.‬
‫אתה הרגת אותו?‬ ‫-מה?‬
‫אתה הרגת אותו?‬
‫לא. הזבל הזה הרג אחד מהבחורים שלנו.‬
‫ידעת את זה, לא?‬
‫אל תגידי לי שלא שמעת דברים גרועים יותר.‬
‫לצערי, שמעתי.‬
‫את רואה.‬
‫את לא יכולה להאשים אותי.‬
‫תראי, גברת דוקטור.‬
‫אם אנחנו היינו מתחילים בקטטה...‬
‫הם היו הורגים את כולנו.‬
‫אני רוצה דיווח מדויק של מה שקרה.‬
‫אמרתי באופן מפורש.‬
‫אנחנו רק התגוננו. הבני זונות השתוללו.‬
‫אני חושב שזה בגלל צבע העור שלהם.‬
‫אמא שלי נהגה לומר שהם לא אפויים לגמרי.‬
‫כשאמרו לנו שזה קוד אדום, ‬
‫יצאתי במהירות לחדר האוכל.‬
‫עזבת את העמדה שלך?‬
‫לפי הנהלים, במקרה של...‬
‫של קוד אדום, שזה מה שהם אמרו לנו, ‬
‫כולם נדרשים להגיע מיידית למקום‬
‫שבו מתרחשת ההתפרעות, כמו במקרה הזה.‬
‫מתי יידעת את מנהל הכלא?‬
‫ובכן...‬
‫אני... המידע הזה אינו ידוע לי, ‬ ‫אני לא אשקר.‬
‫מתי ראית את רנה סנטנה בפעם האחרונה?‬
‫לעזאזל. לא ציפיתי לשאלה הזאת.‬
‫אני לא ממש זוכר.‬
‫מתי זה היה? מתישהו... במשך השבוע.‬
‫בשבוע שעבר?‬ ‫-לא.‬
‫כן, בשבוע שעבר, נראה לי.‬
‫כן.‬
‫העניין הוא שבקושי ראינו את הבחור הזה.‬
‫בסדר, מרקוס.‬
‫זה הכול.‬
‫באמת?‬ ‫-כן. זה הכול.‬
‫בטוח?‬ ‫-כן.‬
‫להתראות אחר כך.‬
‫בגדו בנו, חבר.‬
‫מה יכולתי לעשות?‬
‫היית צריך להיות צעד אחד לפניהם.‬
‫אתה טירון בעסק הזה?‬
‫הם אפילו הרגו את הבחור שלך.‬
‫שלחת את קומביאס הדפוק לחווה?‬
‫תכבד את המתים. אל תהיה נבלה.‬
‫מה עם החווה המזוינת שלי?‬
‫הם החריבו אותה, זבל.‬
‫אנחנו צריכים ליישב את החלק הזה של החשבון, ‬
‫טבארס הטיפש.‬
‫אם נצא מזה בשלום.‬
‫אל תדאג, חבר.‬
‫הכול סבבה, גבר.‬ ‫-סבבה?‬
‫לא. הם כבר דיברו איתך? מה?‬
‫אנחנו תחת חקירה, מזדיין. חקירה.‬
‫פרידה הטיפשה פנתה למשרד התובע הכללי, ‬
‫והעניין יצא משליטה. אני לא יכול להירגע.‬
‫היית צריך לטפל בגברת הקטנה‬ ‫כבר לפני הרבה זמן.‬
‫כשעדיין יכולת, אהבל.‬
‫עכשיו החבר שלה כאן, ואנחנו אכלנו אותה.‬
‫זה מה שאמרתי, "אם נצא מזה בשלום".‬
‫יצאת כזה טיפש.‬
‫שנינו יצאנו טיפשים.‬
‫אני בטוח שכולם מזמרים עכשיו.‬
‫לא. אל תעליב אותנו.‬
‫בכנופיית טבארס אין מלשנים.‬
‫אף אחד לא יודע כלום על סנטנה.‬
‫ואלו שיודעים, חושבים שהוא חולה.‬
‫הגרינגו קיבלו מה שמגיע להם, זבל.‬
‫אתה יכול להוסיף את קומביאס‬ ‫לקורבנות של ההתפרעות ו...‬
‫ומי ישים זין על מה שקרה לפוקה הטיפש?‬
‫אף אחד לא אהב אותו.‬
‫לשמן הטיפש הזה היה חבר, לא?‬
‫איך קוראים לו?‬
‫פניצ'ה, לא?‬
‫אני צריך לשאול.‬
‫אני שמחה ששלומך טוב. דאגתי לך.‬
‫שמעתי דברים ו...‬ ‫-זאת היתה רק שריטה. זה הכול.‬
‫הקליע נכנס ויצא.‬
‫אבל אני כאן.‬
‫חשבתי עלייך בבית החולים.‬
‫למה?‬ ‫-ובכן, כי העדפתי להיות כאן...‬
‫ולענות על שאלות מוזרות, ‬
‫מאשר להיות חסר הכרה עם שוטר לידי.‬
‫אני לא יודעת איך לומר זאת, אבל...‬
‫יש לי חדשות רעות.‬
‫אני לא יודעת אם שמעת‬ ‫מה קרה לעורך הדין שלך.‬
‫שמעתי.‬
‫הוא ואשתו נרצחו ו...‬
‫הילד נעדר.‬
‫הייתם קרובים?‬
‫קצת.‬
‫כשהיינו ילדים, היינו שכנים.‬
‫אני ממש מצטערת.‬
‫זה סיפור עצוב מאוד, למען האמת.‬
‫הבן שלהם נעדר...‬ ‫-לא. הם לא היו ההורים שלו.‬
‫רק האפוטרופוסים.‬
‫אתה תזדקק לסנגור.‬
‫אתה מכיר מישהו שנוכל להתקשר אליו?‬
‫עדיין לא חשבתי על זה.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן, אני בסדר.‬ ‫-רגע.‬
‫דנטה...‬
‫אתה יכול לבטוח בי.‬
‫אל תדאג.‬
‫פרידה?‬
‫את בסדר?‬
‫להתראות. תחתמי שיצאתי, בסדר?‬
‫אל תתעצלי. תעשי את זה בעצמך.‬
‫תשמרו על המקום.‬
‫בואי כבר.‬
‫תראי.‬
‫לופיטה.‬
‫היי, בנות.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫מוטרדת, למען האמת.‬
‫כמובן.‬
‫צהריים טובים.‬ ‫-צהריים טובים.‬
‫מה שלום הדודה שלי?‬
‫ממש עצובה. כולנו כועסים מאוד.‬ ‫-בואי נשב.‬
‫שבי, בבקשה.‬
‫ובכן...‬
‫זאת טרגדיה אמיתית.‬
‫הוא החלים סוף-סוף מהבעיה שלו בקיבה, ‬ ‫ועכשיו זה.‬
‫תהיי חזקה.‬
‫אני כל כך כועסת, אזוסנה.‬
‫אני רוצה לבקש ממך טובה.‬
‫אני רוצה שתגידי לבעלך...‬
‫לבוא לראות אותי.‬
‫לא, לופיטה. אני לא יכולה.‬
‫זה בלתי אפשרי.‬
‫המשפחה הזאת‬ ‫לא יכולה להיות אחראית על דם נוסף.‬
‫פשוט תרדי מזה.‬
‫את לא יודעת במה רנה היה מעורב.‬
‫אל תסכני את עצמך ואת הילדים שלך.‬
‫מריאנו ואני לא נזרוק אותך.‬
‫תקבלי מאיתנו תמיכה מלאה.‬
‫תמיכה מלאה.‬
‫הנה.‬ ‫-מה שאת צריכה‬
‫זה להשלים עם מה שקרה.‬
‫תודה, בת דודה.‬
‫אחזיר לך.‬ ‫-תשכחי מזה, לא.‬
‫אף פעם לא היינו אנשים שדואגים רק לעצמם.‬
‫לא. את רק... תתרכזי בילדים שלך.‬
‫ואל תעשי שום דבר טיפשי.‬
‫אנחנו לא נרשה זאת.‬
‫זה ברור?‬
‫תלכי איתה.‬ ‫-כן, בואי.‬
‫בואי, מותק.‬
‫אל תדאגי.‬
‫לכי.‬ ‫-אל תדאגי.‬
‫שאלוהים יברך אותך. לכי.‬
‫בואי.‬
‫מסכנה.‬
‫זה בוצע, דובשן.‬
‫הוקל לי מאוד. לפחות בעיה אחת נפתרה.‬
‫תגידי לי מה את לובשת.‬
‫באמת?‬
‫תשלחי לי צילום.‬
‫בחייך.‬
‫בסדר. אחד ואחד.‬
‫בסדר, אני מחכה.‬
‫סנטיטו?‬
‫תצלם את עצמך.‬
‫אבל בלי הפרצוף.‬
‫דפוק.‬
‫אל תנעץ מבטים.‬ ‫-גנגסטרים.‬
‫דפוק.‬
‫דפוק. אתה כזה דפוק.‬
‫מה המצב, הומו?‬ ‫-תפסיק עם זה, זבל. תתחפף.‬
‫אתה עובד, נכון?‬ ‫-תפסיק, הומו.‬
‫מה? הומו? מי ההומו?‬
‫למה אתה כזה עוין?‬ ‫אני רק רוצה לדבר. מה הבעיה שלך?‬
‫אני רק רוצה לפטפט. בחייך.‬
‫מה אתה רוצה, גבר?‬ ‫-בוא הנה.‬
‫בוא נדבר, אתה ואני.‬ ‫-איפה?‬
‫בפינה חשוכה.‬
‫שמעתי שאתה מוטרד כי החבר שלך לא כאן.‬
‫אני יודע איך לנחם אותך.‬
‫תחפו עליי, חברים. בוא הנה.‬ ‫-לא.‬
‫אל תדאג. יאללה. תעשה את הקטע שלך.‬
‫אבל בלי שיניים, בסדר?‬
‫הנה. בבקשה.‬
‫אני אעשה את זה, אבל אל תצלם אותי.‬ ‫-אני לא מתכוון לצלם אותך.‬
‫אני רק רציתי להראות לך תמונה.‬
‫אלוהים, לא.‬
‫לא.‬ ‫-תסתכל עליו!‬
‫אם אתה לא רוצה להצטרף אליו, הומו, ‬ ‫תפסיק לשאול שאלות טיפשיות.‬
‫אל תשאל שאלות טיפשיות, ‬ ‫ואנחנו ניתן לך לפרוח.‬
‫ברור לך? אשלח לך את זה אחר כך.‬
‫מספיק. בסדר.‬
‫רוצה סיגריה?‬ ‫-מספיק. לך תזדיין, זבל.‬
‫ "מספיק."‬
‫מה קורה? מה, לעזאזל?‬
‫מה קורה, בחורה קשוחה?‬
‫מה קורה? ראית אותו בורח?‬
‫הנה, הומו. שכחת את זה.‬
‫הגעתי לשלב בחיים‬
‫שבו אני אפילו לא סומך על הצל שלי.‬
‫היתה לנו תוכנית.‬
‫הגיבוי הנחוץ...‬
‫צוות מוצלח.‬
‫אקדחים, רכבים, הכול.‬
‫ונכשלנו.‬
‫בגלל דבר אחד שלא היה בשליטתי.‬
‫רכלן מלוכלך.‬
‫מלשן מזדיין שחושב שהוא יותר חכם ממני.‬
‫אבל האמת תצא לאור.‬
‫ואז אוכל לחגוג עם הראש שלו על מגש של כסף.‬
‫סנדק.‬
‫לעזאזל.‬
‫בוא הנה.‬
‫מה העניין?‬ ‫-בוא הנה.‬
‫דיברתי...‬
‫לא, רגע. בוא הנה.‬
‫דיברתי עם פלורנטינו.‬
‫מצוין.‬ ‫-כן.‬
‫הוא הבין?‬ ‫-כן. דיברנו אחד על אחד.‬
‫כיסחתי אותו קצת.‬
‫הוא כמעט השתין במכנסיים.‬
‫אבל אני לא יודע.‬ ‫הבחור הזה גורם לי... להסס.‬
‫היסוס הוא רעל, בן.‬
‫רעל מסוכן מאוד.‬
‫אף פעם אל תהסס.‬
‫לא חשוב במי מדובר.‬
‫הבנתי.‬
‫לא חשבתי שזה יהיה עניין כל כך עדין.‬
‫לא תיארתי לעצמי שפניצ'ה‬ ‫יכול להיות כל כך ציני.‬
‫זה מהלך מבריק.‬
‫אלוהים יודע מה נמצא מאחורי כל זה.‬
‫אז, יש לך תוכניות?‬
‫אני הולכת הביתה. המיטה שלי מחכה לי.‬
‫טוב, חשבתי שנוכל ללכת לאיפשהו ביחד.‬
‫אני לא חושבת שזה רעיון טוב.‬
‫העניין הוא שלפעמים...‬
‫אני מתגעגע אלייך, פרידה.‬
‫פרידה...‬
‫תראה, לפעמים גם אני מתגעגעת אליך, אבל...‬ ‫זה נגמר בינינו.‬
‫זה נגמר לפני הרבה זמן.‬
‫אולי אנחנו יכולים... אני לא יודע, ‬ ‫לשקם את היחסים שלנו.‬
‫היינו טובים ביחד.‬ ‫הכול עבד טוב כשהיינו ביחד.‬
‫לא, זה בלתי אפשרי.‬
‫תראה, הקשר שלנו היה ממש חשוב לי.‬
‫אבל הוא היה מאוד אינטנסיבי.‬
‫אני רק רוצה... להשאיר את זה בעבר.‬
‫טוב, בסדר.‬ ‫-ושם הוא צריך להישאר.‬
‫אל תבין אותי לא נכון.‬
‫אתה באמת חשוב לי‬ ‫ואני מעריכה אותך כעמית למקצוע.‬
‫לכן ביקשתי את עזרתך.‬
‫זה היה רק רעיון, אבל זה לא היה נאות.‬
‫אני מצטער.‬ ‫-אתה לא צריך להתנצל.‬
‫הכול בסדר.‬
‫אבל היה חשוב ליישר את ההדורים.‬
‫כן, אני מבין.‬
‫לילה טוב.‬ ‫-כן.‬
‫בחייך, אדוני. תן לי לעזור.‬
‫תודה.‬ ‫-מה זה? למה אתה לא הולך הביתה?‬
‫אין לך מושג.‬
‫רוקס!‬
‫אשתי זרקה אותי מהבית.‬ ‫-לא נכון.‬
‫מה עשית?‬ ‫-כלום.‬
‫אני נשבע שלא עשיתי משהו לא בסדר, רוקסנה.‬
‫שום דבר.‬ ‫-אני לא מאמינה לך.‬
‫התכוונתי לחפש מוטל, אבל בשביל מה?‬
‫לא רציתי להטריד את...‬ ‫החווה המזוינת שלי הרוסה.‬
‫הרוסה לגמרי.‬
‫תקשיב, אדוני, אתה תמיד יכול להישאר אצלנו.‬
‫יש לנו חדר נוסף.‬ ‫-לא, רוקסנה. אבל תודה.‬
‫תראי, המשרד הזה...‬
‫המקום הזה הוא הבית השני שלי.‬
‫הבית היחיד שיש לי עכשיו.‬
‫אתה צודק בעניין הזה.‬
‫מה עוד אפשר לעשות בשבילך, אדוני?‬
‫שום דבר, רוקס.‬
‫רוקס, מה הייתי עושה בלעדייך?‬
‫כלום.‬
‫הייתי על הפנים.‬
‫וואו.‬
‫וואו, אני רואה שאתה מחוק.‬
‫לא, אני בסדר.‬
‫תראה את כל הבקבוקים הריקים.‬ ‫-לא אני שתיתי. אני בסדר.‬
‫אני נשבע שאני בסדר.‬
‫סוזנה המזוינת.‬
‫אל תעבירי... אם היא תתקשר, ‬ ‫תגידי לכלבה הזאת ללכת לעזאזל.‬
‫אני לא מאמינה לאף מילה שלך. רגע, אדוני.‬
‫אדוני...‬
‫אני מתביישת לשאול, אבל אני ממש מודאגת.‬
‫בקשר למה?‬ ‫-כל החקירה הזאת.‬
‫אתה חושב שהיא תיגמר רע?‬
‫לא. רק רגע.‬
‫רק רגע. את מכירה אותי.‬
‫את יודעת שאני לא אתן‬ ‫לשום דבר להרוס את החיים שלנו.‬
‫פרידה.‬
‫רק רגע, פלורנטינו. היי.‬ ‫-היי.‬
‫מה קורה?‬ ‫-אני...‬
‫מה?‬ ‫-אני צריך להיפגש איתך.‬
‫אני צריכה לתת למנהל הכלא כמה מסמכים.‬ ‫תפגוש אותי במשרד שלי בעוד שעה.‬
‫בעוד שעה?‬ ‫-כן.‬
‫טוב.‬ ‫-הכול בסדר?‬
‫ניפגש שם.‬ ‫-כן.‬
‫מרסיאל, בוקר טוב.‬
‫מה אתה רוצה, זבל?‬ ‫-אני צריך לדבר עם פניצ'ה.‬
‫זה חשוב.‬
‫זהו זה. אמרתי לכם כל מה שאני יודע.‬
‫בסדר גמור.‬
‫תראו, אני רוצה לבקש טובה.‬
‫זה עניין אישי.‬
‫את חושבת שאני יכול לקבל חופשה?‬
‫הבן שלי ייוולד בקרוב.‬
‫זאת תקופה קשה מאוד, אבל...‬
‫אבדוק מה ניתן לעשות.‬
‫ההתנהגות שלי טובה. זה מגיע לי, לא?‬ ‫-כן.‬
‫כן, אני מסכימה.‬ ‫-לא עשיתי צרות.‬
‫ביצעתי את המטלות שלי.‬
‫כן.‬ ‫-זאת אומרת...‬
‫העניין הוא שאשתי צריכה אותי.‬
‫זה היה הריון מסובך.‬
‫כן, אבדוק מה ניתן לעשות. אני מבטיחה.‬
‫תעשי מה שתוכלי.‬ ‫-כמובן.‬
‫ונטורה.‬
‫כן?‬ ‫-תעשי כל מה שתוכלי, בבקשה.‬
‫כמובן. בסדר.‬
‫תוכל להביא את פלורנטינו, בבקשה?‬ ‫-כן, כמובן.‬
‫אל תשכחי.‬
‫תסלחי לי.‬
‫להתראות.‬ ‫-בבקשה.‬
‫אדוני? מרסיאל ודנטה נמצאים כאן.‬
‫תכניסי אותם.‬ ‫-תיכנסו, בבקשה.‬
‫מה העניין, מרסיאל?‬
‫הוא התעקש לדבר איתך.‬
‫הוא איים לדווח עליי למפקח‬ ‫אם אני לא אביא אותו.‬
‫תגיד לי מה לעשות.‬
‫תשאיר אותנו לבד.‬
‫אם באת בשביל לאיים עליי‬ ‫או לסחוט אותי, זה לא יצליח.‬
‫לא. זה היה רק תירוץ בשביל לדבר איתך.‬
‫בסדר. אתה כאן עכשיו. מה קורה?‬
‫אני צריך לצאת. רק ל-24 שעות.‬
‫אני אחזור, נשבע לך.‬
‫הקליע עבר דרך המוח שלך?‬
‫אתה חושב שזה מועדון גולף‬ ‫שאתה יכול לבקר בו על פי רצונך?‬
‫זה עניין משפחתי.‬
‫אתה מבין את הסיכון במה שאתה עושה?‬
‫כן. אבל אני גם יודע‬ ‫שאתה מודע לעובדה שיש בי תועלת.‬
‫מרסיאל!‬
‫תיקח אותו לחצר.‬
‫בוא.‬
‫פלורנטינו. תזיז את התחת, מזדיין.‬
‫קיבלת זימון.‬
‫לעזאזל.‬
‫בן זונה.‬
‫קוד אדום. זה פלורנטינו.‬
‫תרגום כתוביות: שלמה ליברמן‬